YLPEYS JA ENNAKKOLUULO
Arvon neiti!
Kaksi herraa ja neiti odottavat teitä salongissa.
Toinen herrasmiehistä on herra Darcy.
Kiitos. Sanokaa, että tulen heti.
Herra Darcy!
- Toivottavasti ette odottanut kauan. - En ollenkaan.
Saanko esitellä sisareni Georgianan?
Georgiana, tämä on neiti Elizabeth Bennet.
- Hyvää päivää. - Hauska tavata, neiti Darcy.
- Olen kuullut teistä paljon. - Ja minä teistä.
Herra Bingley haluaa kovasti nähdä teidät. Hän vaati päästä mukaan.
- Kutsunko hänet tänne? - Toki! Haluan kovasti nähdä hänet.
Te kuulemma pidätte musiikista ja soitatte todella hyvin.
Voi ei... En siis soita todella hyvin, mutta musiikista pidän.
Haluaisin kuulla teidän soittavan ja laulavan.
Veljeni kertoi, että on harvoin kuullut mitään yhtä nautittavaa.
Saatte kuulla, mutta varoitan, että veljenne on liioitellut kykyjäni.
- Varmaankin ilkikurisista syistä. - Voi, ei se voi pitää paikkaansa.
Veljeni ei koskaan liioittele. Hän puhuu aina ehdottoman totta.
Joskus hän on tosin liiankin kiltti minua kohtaan.
- Ihanteellinen isoveli siis. - Aivan. Parempaa ei voisi kuvitella.
Saatte minut kadehtimaan. Minulla on vain neljä sisarta.
Minä olisin halunnut sisaren.
Neiti Bennet! Oli tavaton ilo kuulla, että olette lähellä Pemberleytä!
Kuinka voitte? Voin nähdä, että hyvin.
- Mainiosti, kiitos. - Hyvä, loistavaa.
- Entä perheenne? - He voivat hyvin.
Niinkö? Kertokaa...
Vieläkö kaikki siskonne ovat Longbournissa?
Kaikki paitsi yksi. Nuorin siskoni on Brightonissa.
Siitä tuntuu olevan liian kauan.
Siitä onkin liian kauan, kun olen saanut puhua kanssanne.
- Siitä lienee kuukausia. - Ainakin kahdeksan kuukautta.
Tapasimme viimeksi 26. marraskuuta, kun tanssimme Netherfieldissä.
- Lienette oikeassa. - Tiedättekös...
Ne lyhyet kuukaudet Hertfordshiressä lienevät elämäni onnellisimmat.
Neiti Bennet, sisarellani on teille pyyntö.
Neiti Bennet, veljelleni ja minulle olisi kunnia-
- mikäli te, tätinne ja enonne tulisitte Pemberleyhin päivälliselle.
- Sopiiko huomisilta? - Kiitos, tulemme mielellämme.
Voin vastata Gardinerien puolesta. Meillä ei ole muita menoja.
- Kuulemmeko teidän soittoanne? - Mikäli niin vaaditte, kyllä saatte.
Kerrassaan suurenmoista!
Soittakaa vielä. Soititte niin kauniisti.
Enpä oikein, enkä lainkaan uskollisesti.
Näitte varmaan, kuinka haparoin vaikeissa kohdissa.
Soitin on kyllä kaunis.
Veljeni antoi sen tällä viikolla. Hän on niin hyvä. En ansaitse sitä.
Kyllä varmasti ansaitsette. Veljenne on sitä mieltä-
- ja kuten tiedätte, hän ei ole koskaan väärässä.
Nyt on teidän vuoronne.
- Minä suorastaan vaadin. - Näidenkö ihmisten edessä?
- Soitan, mutta eihän tarvitse laulaa? - Jos niin haluatte.
Vieläkö rykmentti asustaa Merytonissa?
Ei, he leiriytyivät Brightoniin kesäksi.
Se oli varmaan suuri menetys perheellenne.
Kestämme sen parhaamme mukaan.
Erään tietyn herran poistuminen tuotti kai kovimman kirpaisun.
En ymmärrä, ketä tarkoitatte.
Ymmärsin, että tietyt neidot pitivät herra Wickhamin seuraa miellyttävänä.
Anteeksi, hylkäsin teidät. Pitäähän jonkun kääntää sivuja.
Noin, sallikaa minun.
Näyttipä Eliza Bennet huonolta! Hän on muuttunut suuresti talvesta.
- Todellakin. - Iho niin ruskea ja karhea.
Louisa ja minä tuskin tunsimme häntä. Mitä herra Darcy sanoo?
En huomannut suurta eroa.
Hän on hieman päivettynyt. Niin käy, kun matkustaa kesällä.
Minä en koskaan nähnyt kauneutta hänen kasvoissaan.
Piirteet eivät ole ollenkaan hienot eikä ihossa ole hohdetta.
Hampaat ovat kai siedettävät, mutteivät mitenkään erikoiset.
Mitä tulee silmiin, joita olen joskus kuullut kehuttavan-
- minä en koskaan havainnut niissä mitään ihmeellistä.
Ja hänen olemuksessaan on tyylitöntä omapäisyyttä, joka on sietämätöntä.
- Minusta... - Muistatteko Hertfordshiressa...
...kuinka ihmettelimme kehuja hänen kauneudestaan?
Muistan etenkin, kuinka herra Darcy sanoi päivällisten jälkeen:
"Hänkö kaunotar? Samaten voisin kutsua äitiään älyköksi."
Jälkeenpäin näkökantanne näytti muuttuvan.
Taisitte jopa pitää häntä sievänä yhdessä vaiheessa.
Niin pidin. Se oli tuttavuuden alkuvaiheessa.
Olen jo kuukausien ajan pitänyt häntä-
- eräänä kauneimmista tuntemistani naisista.
Ei, vaan se vihreä. Tuo kelpaa.
Hyvä. Solmin sen itse.
- Hyvä neiti, posti saapui. - Kiitos, Hannah.
Hän on hyvä tyttö.
Kaksi kirjettä Janelta. Viimeinkin! Mietinkin jo...
Tämä on eksynyt matkalla. Jane kirjoitti osoitteen epäselvästi!
- Suututteko, jos lykkään retkeämme? - Emme lainkaan!
Toki haluat lukea kirjeesi. Kävelemme kirkolle ja palaamme tunnin päästä.
Kiitos ystävällisyydestä!
Rakkahin Lizzy, toivon, että matkasi on ollut odotetun riemuisa.
Kaipaamme sinua kaikki. Isä varmaan kaikkein eniten.
En ole juuri ehtinyt kirjoittaa. Sukulaislapset vievät kaiken aikani-
-mutta ne ovat niin kultaisia lapsia.
Äitimme mielestä heidän intonsa koettelee hänen hermojaan.
Voi äiti...
Hän oleskelee lähinnä huoneessaan tai rouva Philipsin kanssa.
Rakas Lizzy, kirjoitettuani tuon edellisen-
- on tapahtunut jotain odottamatonta ja vakavaa.
En halua hätäännyttää sinua. Tiedä, että voimme hyvin.
- Uutiseni liittyy Lydia-parkaan. - Lydiaan?
Pikalähetti saapui keskiyöllä, kun olimme käyneet levolle.
Herra Bennet, mitä nyt? Murhataanko meidät vuoteisiimme?
Kirje oli eversti Forsterilta.
Hän ilmoitti, että Lydia oli karannut Skotlantiin erään upseerin kanssa.
Totta puhuen Wickhamin kanssa.
Voi, Lydia! Voi, herra Bennet! Olemme tuhon omat!
Voit kuvitella, kuinka yllätyimme ja järkytyimme.
Kittylle se ei näyttänyt olevan täysin odottamatonta.
Olen niin kovin pahoillani. Niin harkitsematon liitto molemmin puolin!
Olen valmis toivomaan parasta, että miehen luonteesta on erehdytty.
Kunpa voisin uskoa niin.
Hänen valintansa ei ainakaan ole ahne.
Hän tietää, ettei isällä ole antaa myötäjäisiä.
Se on totta.
Miten Wickham saattoi? Lydia on kyllin hupsu mihin vain.
Mutta Wickhamko rakastaisi Lydiaa? Veisi Lydian vihille?
Eräästä neidosta on erityisen ikävä erota.
Odotamme heidän palaavan Gretnasta miehenä ja vaimona.
Minun täytyy lopettaa ja palata äitiparan avuksi.
Kirjoitan uudestaan heti, kun on uutta kerrottavaa.
Rakas Lizzy.
Tuskin tiedän, mitä kirjoittaa, mutta uutiset ovat huonot.
Niin harkitsematon kuin liitto olisikin, pelkäämme nyt pahempaa:
Ettei sitä ole solmittu, eikä Wickham aikonutkaan viedä Lydiaa vihille!
Hyvä Jumala, tiesin sen!
- En voi uskoa hänestä niin pahaa. - Minä voin.
Lydia-parka. Typerä tyttöparka!
Eversti Forster kertoi pelkäävänsä, ettei Wickhamiin voisi luottaa.
Sisareni oli vasta 15-vuotias.
Jäljet päättyvät Claphamiin.
Isä lähti eversti Forsterin kanssa Lontooseen etsimään heitä.
Lizzy-rakas, minun on aneltava, että palaatte ensi tilassa.
Tietenkin. Missä enoni on?
Hyvä neiti...
- Neiti Bennet, toivon... - Anteeksi, etsin herra Gardineria.
- Asia on äärimmäisen kiireellinen. - Hyvä Luoja, mikä hätänä?
En pidättele teitä, mutta minä tai palvelija voimme lähteä etsimään.
Ette voi hyvin. Älkää lähtekö itse.
Minä vaadin. Tämä on parhaaksenne. Hei siellä!
Noutakaa herrasväki Gardiner tänne heti. He lähtivät kohti... kirkkoa.
Kyllä, sir. Heti paikalla.
- Kutsunko teille lääkärin? - Älkää, minä olen kunnossa.
Voitteko nauttia jotain olonne helpotukseksi?
Otatteko lasin viiniä? Näytätte pahoinvoivalta.
Ei, kiitos. Minua ei vaivaa mikään. Olen ihan kunnossa.
Järkytyin vain hirveitä uutisia, jotka sain juuri Longbournista.
- Anteeksi tämä. - Älkää suotta.
Sain Janelta kirjeen, jossa oli hirveitä uutisia.
Sitä ei voi salata keneltäkään.
Nuorin siskoni on lähtenyt ystäviensä luota.
Hän on karannut...
Hän antautui herra Wickhamin pauloihin.
He karkasivat Brightonista. Teillä ei liene epäilystä lopusta.
Lydialla ei ole rahaa eikä suhteita, ei mitään Wickhamin tavoittelemaa.
Kun ajattelen, että olisin voinut estää sen!
Minä tiesin, mikä mies hän oli.
Jos se olisi ollut tiedossa, näin ei olisi käynyt!
Nyt on liian myöhäistä.
Olen todella suruissani. Suruissani ja järkyttynyt.
- Onko se täysin varmaa? - Kyllä on.
He lähtivät Brightonista yhdessä sunnuntai-iltana.
Heidät jäljitettiin Lontooseen saakka.
He eivät varmasti ole lähteneet Skotlantiin.
Mitä tytön löytämiseksi on yritetty tehdä?
Isäni lähti Lontooseen. Jane pyytää kirjeessä enoani heti apuun.
Toivon, että pääsemme lähtemään puolen tunnin sisään.
Vaan mitä asialle voi tehdä? Tiedän hyvin, ettei mitään.
Kuinka moisen miehen voi taivuttaa? Miten heidät voi edes löytää?
Minulla ei ole pienintäkään toivoa. Lydia on iäksi hukassa ja...
...koko perheemme saa osansa hänen turmiostaan ja häpeästään.
Pelkäänpä, että olette jo toivonut poistumistani.
Tämä ikävä tapaus estänee teitä ilahduttamasta siskoani seurallanne.
Aivan.
Olkaa hyvä ja esittäkää pahoittelumme neiti Darcylle.
Kertokaa, että kiireiset asiat vaativat meiltä välitöntä paluuta.
Olkaa niin hyvä ja salatkaa ikävä totuus niin kauan kuin mahdollista.
- Tiedän, ettei se ole kauan. - Voitte luottaa vaitiolooni.
Olen viipynyt liian kauan. Poistun nyt luotanne.
Aivan. Kiitos.
Hyvästi.
En enää koskaan näe häntä.
Vaikka puhut totta Wickhamista, en voi uskoa tätä Lydiasta.
Rykmentin tulo täytti hänen päänsä pelkällä lemmellä ja upseereilla.
Älkäämme olettako pahinta. Kaikki voi olla väärinkäsitystä.
Tai ohimenevä hullutus, joka unohtuu ajan myötä.
- On se mahdollista, Lizzy! - Toden totta!
Miksi mies havittelisi tyttöä, joka ei ole vailla turvaa ja ystäviä-
- ja joka asuu everstin perheessä? Kiusaus ei ole riskin arvoinen.
Hän ei ehkä riskeeraa omia etujaan, mutta kaiken muun kyllä!
Onpa herra Darcy hiljainen tänään.
Ette kai murehdi neiti Eliza Bennetin lähtöä?
Että mitä?
Suokaa anteeksi.
Hän tulee. Äiti, äiti!
Toitko meille mitään?
- Lizzy! Onpa ihana nähdä. - Onko mitään kuulunut?
Ei vielä. Toivon, että eno osaa auttaa.
Isä lähti tiistaina ja on ilmoittanut päässeensä turvallisesti perille.
Äiti on kysellyt sinua lakkaamatta.
- Miten hän voi? - Ei poistu huoneestaan.
Sinä näytät kalpealta. Voi Jane, mitä oletkaan saanut kestää.
Olen niin iloinen nähdessäni sinut. Tule.
Voi, Lizzy. Voi, veljeni!
Olemme kaikki tuhon omat!
Jos herra Bennet olisi vienyt kaikki Brightoniin, näin ei olisi käynyt.
Syytän Forstereita! He varmasti laiminlöivät velvollisuutensa.
Lydia ei olisi tehnyt sellaista, jos hänestä olisi huolehdittu kunnolla!
Ja nyt herra Bennet on lähtenyt.
Hän haastaa Wickhamin kaksintaisteluun ja saa surmansa.
Miten meille sitten käy?
Collinsit häätävät meidät, ennen kuin isänne kylmenee haudassaan!
Jos et ole suopea meille, veli, en tiedä, mitä teemme!
Rauhoitu, sisko. Ei mitään hirveää tapahdu!
Saavun Lontooseen aamuksi, ja päätämme, mikä on parasta.
Aivan, juuri niin!
Sinun täytyy etsiä heidät ja tarvittaessa pakottaa vihille.
Ennen kaikkea älä anna herra Bennetin taistella!
- Äiti, ei isä aio taistella. - Kyllä vaan aikoo!
Ja Wickham surmaa hänet varmasti, jos et estä sitä, veli!
Kerro, kuinka kamalassa jamassa olen!
Tunnen väristyksiä ja lepatuksia joka puolella.
Kylkeä kouristaa, päätä vihloo ja sydän tykyttää.
- En saa lepoa öin enkä päivin! - Rauhoitu nyt, sisko.
Ja sano Lydialle, ettei anna määräyksiä hääpuvuista ilman minua-
- sillä hän ei tiedä parhaita tavarataloja!
- Tämä ikävä tapaus herättää puheita. - Niin. Kiitos, Mary.
Lienemme kaikki käsittäneet sen.
Meidän tulee torjua pahansuovat puheet-
- ja helliä toistemme haavoja sisarellisella rakkaudella.
- Mary, ojenna tädillesi perunoita. - Anteeksi kuinka?
- Minä ojennan. - Kiitos, Kitty.
Tuo on ensimmäinen ystävällinen sana sitten Lydian lähdön.
Se on epäreilua. En minä ole tehnyt mitään tuhmaa.
Eikä Lydiakaan ole tehnyt mitään kovin kamalaa.
Vaikka tapaus on onneton Lydian kannalta, ottakaamme siitä opiksi.
Naisen hyveellisyyden menetys on korvaamatonta.
Mary-kulta, tuosta ei ole apua.
Naisen maine on yhtä hauras kuin kauniskin.
Siksi emme voi olla liian varovaisia käytöksessämme-
- toisen sukupuolen kelvottomia kohtaan.
Aivan. Kiitos, Mary.
Jane, kerro nyt kaikki, mitä en ole jo kuullut.
Mitä eversti Forster sanoi? Eivätkö he aavistaneet mitään?
Eversti myönsi epäilleensä mieltymystä Lydian taholta-
-muttei mitään hälyttävää.
Lizzy, tunnen syyllisyyttä. Kehotin pitämään Wickhamin metkut salassa.
Nyt Lydia saa kärsiä. Kukaan muu ei epäillyt häntä.
- Minä olen syypää. - Etkä ole.
Et sen enempää kuin minä, herra Darcy tai muut, joita Wickham harhautti.
Et voi syyttää itseäsi mistään. Tämä on muiden syytä.
Lydia kirjoitti viestin rouva Forsterille ennen lähtöään.
"Rakas Harriet, naurat kun saa tietää, mihin olen lähtenyt."
"Itseänikin naurattaa, kun mietin hämmästystäsi huomisaamuna."
Lähden Gretna Greeniin, ja jos et arvaa, kenen kanssa-
- olet oikea pölkkypää, koska rakastan vain yhtaä miestä maailmassa.
Älä ilmoita lähdöstäni Longbourniin. He yllättyvät sitä suuremmin-
- kun kirjoitan heille Lydia Wickhamina!
Kuinka lystiä siitä tuleekaan! Tuskin voin kirjoittaa naurultani!
Ajattelematon Lydia! Kirjoittaa nyt näin sellaisella hetkellä.
Hän sentään uskoi avioliittoon-
- vaikka Wickham olisikin taivuttanut hänet muuhun.
Isäparka. Tämä kouraisi varmaan syvältä.
En ole koskaan nähnyt moista järkytystä.
Hän oli sanaton 10 minuutin ajan.
Äiti vaipui hysteeriseksi ja koko talo oli sekaisin.
Lady Lucas on ystävällisesti tarjonnut apuaan.
Olisi vaan pysynyt kotonaan.
Apu on mahdotonta ja osanotto sietämätöntä.
Tuntekoon voitonriemua etäältä!
Lizzy, tuo on epäystävällistä.
- Hän varmaan tarkoitti hyvää. - Ehkä niin.
Pyydän anteeksi, mutta olen pakostakin...
Jane...
Etkö ymmärrä, että jupakka pilaa muutakin kuin Lydian maineen?
Olen viipynyt liian kauan. Poistun nyt luotanne.
Sisään!
Tuuminkin, ettet ole vielä nukkumassa.
Olen miettinyt sitä, mitä sanoit iltapäivällä.
Että muukin kuin Lydian maine on pilalla.
Olin vihainen ja poissa tolaltani. Ei sitä kannata hautoa.
Tarkoitit varmaan, että sinun, minun, Maryn ja Kittyn mainekin tahraantuu.
Lydian häpeä on vahingoittanut olennaisesti avionäkymiämme.
Meidän avionäkymämme eivät olleet alkujaankaan suurenmoiset.
Nyt ne ovat jopa olemattomat.
Kukaan halua seuraamme tämän jälkeen. Herra Darcy teki sen hyvin selväksi.
Herra Darcy? Tietääkö hän ahdingostamme?
Hän sattui tulemaan paikalle juuri, kun olin lukenut kirjeesi.
Hän oli hyvin ystävällinen ja herrasmiesmäinen-
- mutta hän teki selväksi, että halusi pian pois näköpiiristäni.
Hän ei enää toista kosiskeluaan-
- ja hän varmistaa, ettei hänen ystävänsä toista omiaan.
En odottanutkaan sitä herra Bingleyltä. Olen sopeutunut siihen.
Et kai sinä toivo herra Darcyn huomionosoituksia?
En toki. En minä niitä tavoitellut.
Aikoiko hän toistaa kosintansa?
- Onko hän yhä rakastunut sinuun? - En minä tiedä.
En tiedä, mitä hän oli kaksi päivää sitten.
Tiedän vain, että nyt hän...
...ja kaikki muut kunnialliset miehet pysyvät meistä kaukana.
Luoja! Katso, kuka tulee!
- Kuka, Kitty? - Herra Collins, tietenkin!
Minähän en hänen seurassaan istu.
Halusin valittaa suruani isällenne ja äidillenne.
Isämme on yhä Lontoossa, eikä äitimme ole vielä toipunut.
Tunnen velvollisuudekseni paitsi sukulaisena että pappismiehenä-
- valitella suruani hirveän koettelemuksenne johdosta.
Usein sanotaan, että ystävä hädässä tunnetaan.
Aivan.
Rouva Collins ja minä tunnemme vilpitöntä myötätuntoa ahdingostanne-
- joka lienee mitä katkerinta laatua, koska sitä ei aika voi parantaa.
Siskonne kuolema olisi ollut siunaus tämän rinnalla.
Se on sitäkin valitettavampaa, koska on syytä olettaa-
- kuten rakas Charlotte on kertonut, että siskonne kevytmielinen käytös-
-juontuu liiallisesta hemmottelusta.
Itse uskon, että tytön luonteenlaatu on luonnostaan paha.
Miten asia lieneekin, teitä täytyy syvästi sääliä.
Olemme hyvin kiitollisia...
Samaa mieltä on myös lady Catherine de Bourgh tyttärineen.
Olen kertonut heille jupakasta kaiken.
He ovat yhtä mieltä siinä, että yhden sisaren harha-askel-
- vahingoittaa kaikkien muiden tulevaisuudennäkymiä.
"Sillä kukapa", kuten lady Catherine itse suvaitsi sanoa-
- "haluaisi olla liitetty moiseen perheeseen?"
Kukapa tosiaan, sir.
Kenties sen huomioon ottaen teidän ei ole viisasta jäädä pitempään.
No jaa... Kenties olette oikeassa, Elizabeth-serkku.
Minusta pappismies ei voi koskaan olla liian varovainen.
Etenkään sellaiset, joilla on onni nauttia-
- lady Catherine de Bourghin suosiosta.
Huomaavaisuutenne on teille kunniaksi, Elizabeth-serkku.
Olen kovin, kovin pahoillani teidän kaikkien puolesta!
Sietämätön mies!
- Kai hän tarkoittaa hyvää. - Erehdyt, Jane.
Hän tuli vain nauttimaan epäonnestamme-
-ja ilakoimaan hyvällä asemallaan.
Minusta oli ystävällistä käydä ottamassa osaa.
- Joko hän lähti? - Kyllä.
- Hyvä! - Jos hyvin käy, iäksi.
Philipsin täti tulee. Hän kertoo uutiset Merytonista.
- Haluammeko kuulla niitä? - Äiti ilahtuu.
Tytöt, on tämäkin kalabaliikki.
- Vieläkö äitinne on vuoteessa? - Ei, mutta huoneessaan kyllä.
No, mitä vähemmän palvelijat kuulevat, sitä parempi.
Vie minut hänen luokseen. Taivas tietää, etten tuo ilouutisia.
Kuulen joka päivä uusia kauheuksia herra Wickhamista.
Herra Wickhamista! Jota kaikki ylistivät taivaisiin!
Puoli kylää oli rakastunut häneen. Hän olikin roisto koko ajan!
Itse helvetin piru, joka lähetettiin ajamaan meidät turmioon!
Hän on velkaa kylän jokaiselle kauppiaalle.
- Kuulin uhkapeliveloista. - Voi, sisko!
Ja juomingeista, joissa turmeltiin muutakin kuin huonekaluja!
- Sisko, lopeta! - Irstailua, juonittelua, viettelyä!
Hän lienee kajonnut kylän jokaisen kauppiaan tyttäreen.
Ja nyt hän kajoaa rakkaaseen tyttäreemme.
Se likainen peto! Hänet löydetään ja pakotetaan avioon Lydian kanssa.
Minun täytyy sanoa, etten koskaan luottanut hänen ulkokuoreensa.
- Sama täällä. Varoitin tyttöjäkin! - Aivan liian sulava mies!
Vaan eihän minua kuunneltu. Ja nyt olemme kaikki perikadossa.
Voi tyttöpoloani. Voi Lydia-parkaani!
- Milloin matkaamme Hertfordshireen? - Tule pois ikkunasta.
Kun olen hoitanut liikeasiani.
Nämä vievät aina kauemmin kuin luulisi.
- Ethän ole onneton? - Luoja, en!
En vain malta odottaa äidin ja siskojen ilmeiden näkemistä.
Kitty saa kadehtia niin! Kuinka saankaan nauraa!
Voisimme avioitua Longbournissa-
- niin siskot joutuisivat morsiusneidoiksi.
Kunpa voisimme käydä ulkona ja näyttäytyä näytelmissä ja juhlissa.
Kaikki aikanaan. Kärsivällisyyttä, kultaseni.
Luoja, haluan oikein purskahtaa nauruun, kun mietin-
- että tein jotain, mitä kukaan siskoistani ei.
Ja nuorimpana kaikista!
Äiti, kirje Gardinerin enolta saapui!
- Isä tulee tänään kotiin. - Onko Lydia mukana?
Ei. Häntä ei ole vielä löytynyt. Eno jatkaa tiedusteluja yksin.
Tulla nyt kotiin ilman Lydia-poloa?
Kuka nyt pakottaa Wickhamin viemään Lydian vihille?
Voi, Jane. Miten meille kaikille käy?
Tuo hajusuolani. Minua alkaa taas huimata.
Ei nyt, Jane. Ei nyt, Lizzy.
Rouva Younge.
Haenko isän? Hän ei ole syönyt palattuaan.
Minä haen. Vie sinä äidille teetä.
No, Jane... Elizabeth. Mary, Kitty.
Näytät niin väsyneeltä, isä. Tämä on ollut sinulle kamalaa.
Ei siitä kannata puhua. Kenen muun kuuluu kärsiä jos ei minun?
- Saan tuta oman virheeni. - Voi, isä.
Älä ole noin ankara itsellesi.
Anna minun kerrankin tuntea syyllisyyteni painon.
En pelkää, että se musertaa minut. Se menee ohi tuota pikaa.
- Ovatkohan he yhä Lontoossa? - Kyllä. Se on oiva paikka piilotella.
Ja Lydia halusi aina Lontooseen.
Hän on siis onnellinen, ja saanee oleskella siellä jonkin aikaa.
Lizzy, en kanna kaunaa siitä, että olit oikeassa toukokuussa.
Tässä tapauksessa se osoittaa minusta ylevämielisyyttä.
Minä vien äidille teensä.
Vieläkö hän pysyttelee yläkerrassa?
Hyvä. Se tuo hienostuneen leiman epäonnellemme.
Teen vielä samoin ja istun kirjastossa yömyssy päässä-
-ja olen muille suureksi vaivaksi.
Tai kenties lykkään sitä, kunnes Kitty karkaa.
En minä karkaa. Käyttäytyisin Brightonissa Lydiaa paremmin.
Sinäkö Brightonissa? En päästäisi sinua lähellekään edes rahasta!
Olen viimeinkin oppinut varovaiseksi ja sinä saat tuta sen seuraukset.
Kukaan upseeri ei saa enää astua talooni tai edes kulkea kylän halki!
Tanssiaiset on kielletty, paitsi jos tanssit illan siskosi kanssa.
Etkä poistu talosta-
- ennen kuin olet käyttänyt 10 minuuttia päivästäsi järkevästi.
Älä nyt ole onneton, kultaseni.
Jos olet kiltisti seuraavat 10 vuotta, vien sinut paraatiin.
Rakas, emmekö lähtisi tänään ulos?
Mennäänkö vaikka teatteriin?
Luoja, mitä ihmettä tuo mies täällä tekee?
- Mitä? - Mikä vitsi!
- Kuka siellä on? - Et ikinä arvaa.
Kuka siellä on?
Herra Darcy!
Sisään.
Kiitos, Hill.
- Mitä nyt, Hill? Onko isällä asiaa? - Ei, neiti.
Anteeksi, mutta tiesittekö, että herra Gardinerilta tuli kirje?
- Milloin se tuli? - Puolisen tuntia sitten.
- No, Lizzy? - Isä, mitä uutta?
- Mitä uutisia enolta tuli? - Sain häneltä kirjeen.
Onko siinä hyviä vai huonoja uutisia?
Mitä hyvää voisi odottaa? Ehkä haluatte lukea sen itse.
Lue se ääneen, Lizzy. Itse en tiedä, mitä ajatella siitä.
"Rakas lanko, voin viimein kertoa uutisia Lydiasta ja Wickhamista."
- "Olen tavannut molemmat..." - He ovat aviossa!
"He eivät ole aviossa, eikä se näyttänyt olevan aikeenakaan."
"Jos täytät sitoumukset, joista puolestasi sovin, niin käynee pian."
- Mitkä sitoumukset? - Jatka.
"Sinun täytyy vain taata tyttäresi osuus 5000 punnan perinnöstä-
- ja myöntää hänelle eläessäsi 100 puntaa vuodessa." Niin vähän?
- Entä Wickhamin velat? - Jatka lukemista.
"Herra Wickhamin tilanne ei ole niin toivoton kuin uskoimme."
Lue vielä, Lizzy!
"Velkojen maksunkin jälkeen rahaa jää hieman siskontyttäreni turvaksi."
- En saata uskoa sitä. - Lue vielä.
"Päätimme, että he avioituvat täällä. Toivottavasti hyväksyt."
Kitty pettyy, kun ei pääse morsiusneidoksi.
"Lähetä pian vastaus ja täsmennä kantasi rahasitoumusten suhteen."
- Miten hän ottaa Lydian niin vähästä? - Ehkä hän ei olekaan niin kelvoton.
Hänen täytyy todella rakastaa Lydiaa.
Usko sinä niin, jos se suo sinulle lohtua.
- Joko vastasit? - En, mutta se pitää tehdä pian.
Heidän täytyy avioitua. Ja mies on mitä on.
Niin, muu kuin avioliitto ei käy. Haluaisin vain tietää kaksi asiaa:
Ensinnäkin, paljonko rahaa enonne käytti saadakseen tämän aikaan-
- ja toiseksi, kuinka pystyn koskaan korvaamaan sen?
Kunpa en olisi hiiskunut tästä herra Darcylle.
Älä murehdi, rakas Lizzy. Hän varmaankin kunnioittaa luottamustasi.
Uskon sen, mutta en minä sitä murehdi.
- Mitä sitten? - En minä tiedä!
Hän varmaan onnittelee itseään, kun pääsi vähällä!
- Hän varmaan halveksii minua nyt. - Et tavoitellut hänen rakkauttaan...
...etkä ottanut sitä vastaan.
Jos hän on muuttanut mieltään sinusta, miksi piittaat siitä?
En minä tiedä! En osaa selittää sitä.
En varmaan näe häntä enää koskaan.
En vain kestä ajatella, että hän elää maailmassa-
-ja ajattelee minusta pahaa.
Suomennos: Liina Härkönen www.sdimedia.com